Даниил Хармс
Всестранно изследване

Превод от руски: Ася Григорова, 2001

chitanka.info

Ермолаев: Ходих у Блинов и той ми показа силата си. Никога не съм виждал подобно нещо. Това е животинска сила! Уплаших се. Блинов повдигна писалището, разлюля го и го запрати на около четири метра.

Докторът: Би било интересно да изследваме това явление. Науката познава подобни факти, но причините за тях са загадка. Откъде се взема такава мускулна сила, това учените още не знаят. Запознайте ме с Блинов: ще му дам изследователско хапче.

Ермолаев: И какво хапче смятате да му дадете?

Докторът: Какво хапче? Никакво хапче не смятам да му давам.

Ермолаев: Но нали току-що казахте, че възнамерявате да му дадете хапче.

Докторът: Не, не, нещо бъркате. Не съм говорил за хапче.

Ермолаев: А, не, извинете ме, но с ушите си чух да казвате за хапчето.

Докторът: Не.

Ермолаев: Какво не?

Докторът: Не съм казвал.

Ермолаев: Кой не е казвал?

Докторът: Вие не сте казвали.

Ермолаев: Какво не съм казвал?

Докторът: Според мен вие прикривате нещо.

Ермолаев: Нищо не разбирам. И какво прикривам?

Докторът: Речта ви е много характерна. Гълтате думите, не довършвате започнатата мисъл, бързате и заеквате.

Ермолаев: Кога пък съм заеквал? Говоря си най-нормално.

Докторът: И в това ви е грешката. Виждате ли? Дори започват да ви избиват червени петна от напрежение. Още ли не са ви изстинали ръцете?

Ермолаев: Не. Че защо?

Докторът: Така. Това е мое предположение. Струва ми се, че вече дори дишате с усилие. По-добре седнете, че иначе може да паднете. Ха така. Сега си починете.

Ермолаев: Но защо е всичко това?

Докторът: Шшт. Не си напрягайте гласните струни. Сега ще се опитам да облекча състоянието ви.

Ермолаев: Докторе! Плашите ме.

Докторът: Мили приятелю! Искам да ви помогна. Вземете това. Гълтайте.

Ермолаев: Ох! Тфу! Ама че отвратителен вкус! Какво ми дадохте?

Докторът: Нищо, нищо. Успокойте се. Това е проверено средство.

Ермолаев: Горещо ми е и всичко ми се вижда зелено.

Докторът: Да, да, мили приятелю, сега ще умрете.

Ермолаев: Какво говорите! Докторе! Ох, не мога! Докторе! Какво ми дадохте? Ох, докторе!

Докторът: Току-що погълнахте изследователско хапче.

Ермолаев: Спасете ме. Ох. Спасете ме. Ох. Не мога да дишам. Ох. Спас… Да дишам…

Докторът: Млъкна. И не диша. Значи вече умря. Умря, без да намери отговор на въпросите си на тази земя. Да, ние, лекарите, сме длъжни да изследваме всестранно това явление смъртта.

21 юни 1937 година

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.